Володимир Зеленський

Воєнні промови I

Лютий Березень 2022

BERLIN | AMSTERDAM

LMVERLAG

ISBN:  9789083250441

ТІЛЬКИ: 689

Видається за ліцензією Creative Commons 4.0 Офісу Президента України. https://www.president.gov.ua/, 01220, м. Київ, вул. Банкова, 11, Україна.

Під редакцією Тобіаса Хаберкорна

Редактор Туренко Катерина

© редагування lmverlag 2022.

© Дизайн обкладинки та типографіка Конні Найман. Чисті кошти надходять до Українського Червоного Хреста: https://www.icrc.org/en/donate/ukraine.

Володимир Зеленський завоював захоплення суспільства своєю здатністю мотивувати не лише українців, а й людей у всьому світі. Він, можливо, є найкращим прикладом політичного лідера 21-го століття, якого ми будь-коли знали.

Багато в чому Зеленський є найнесподіванішим із героїв. Він – російськомовний український єврей, що виріс у південно-східній частині країни. Здобув юридичну освіту і побудував кар’єру стендап-коміка та актора. Потім, що абсолютно неймовірно, він знявся в комедійному серіалі «Слуга народу», де зіграв шкільного вчителя, який раптом стає Президентом України. Навесні 2022 року «справжній» президент Росії Володимир Путін повністю відірвався від реальності, заявляючи про необхідність «денацифікації» України та звинувачуючи її в «геноциді».

Повне видання виступів Зеленського з початку повномасштабної війни перед українським та російським народами, урядами та парламентами іноземних держав, міжнародними організаціями.

«Промови Зеленського спонукають Німеччину до самоаналізу», Лауренц Герке, Politico.

Про Володимира Путіна: «Це диктатор, якому уряд Німеччини дав зелене світло. Для Шредера, Штайнмаєра і Меркель він був тим, кого краще не провокувати. Божевільний так сильно прагне війни, що навіть не бажає відповідати на дзвінки, коли телефонує український президент», Пауль Ронцхаймер, Bild.

«Як команда телесценаристів Зеленського допомагає його посланню про перемогу потрапити у ціль», Люк Гардінг, The Guardian.

Зміст

Зміст

Звернення Володимира Зеленського щодо єдності українського суспільства

Виступ на 58-й Мюнхенській конференції з питань безпеки

Звернення Президента України 24 лютого

Звернення до українців наприкінці першого дня атак Росії

Звернення на другий ранок масштабної війни

Звернення Президента 25 лютого

Звернення ввечері другого дня масштабної війни

Ми вистояли: звернення у третій день війни

Обращение Зеленского к гражданам Беларуси

Звернення до громадян України у четвертий день війни

Звернення Володимира Зеленського

Стоїмо міцно: звернення Президента України

Зло, озброєне ракетами, бомбами й артилерією, треба зупинити негайно

Ракета по центральній площі Харкова – це тероризм, і Росія має відповісти за це в міжнародних судах

Українці – символ незламності

Для нас це вітчизняна війна, і ми знаємо, чим такі війни закінчуються для загарбників

Україну стільки разів хотіли знищити, але не змогли

Ми пережили ніч, яка могла зупинити історію України та Європи

Ми продовжуємо боротися, ми захистимо нашу державу і звільнимо нашу землю завдяки нашим героям

Упевнений, що вже скоро ми зможемо сказати нашим людям: повертайтеся, бо загрози більше немає

Українці не відступають, не здаються, не зупиняють спротиву

Україна отримує від партнерів підтримку, підкріплену конкретними кроками

Зухвалість агресора – це чіткий сигнал, що застосованих проти Росії санкцій недостатньо

Майбутнє континенту вирішуємо ми своїм спротивом і наші друзі своєю допомогою

Кожен день спротиву створює для України кращі умови на переговорах, щоб гарантувати наше майбутнє у мирі

У провідних столицях людяність повинна перемогти страх та вигоди, і тоді українське небо буде безпечне, а міста – розблоковані

Звернення Президента України Володимира Зеленського до парламенту Великої Британії

Світ не вірить у майбутнє Росії, натомість говорить про Україну, допомагає і готується підтримати її відбудову після війни

Українці вистояли й надихнули весь світ своєю рішучістю

Європейці повинні посилювати санкції проти Росії так, щоб у неї не було жодної можливості продовжувати геноцид в Україні

Завдяки нашим захисникам українці не стали рабами й ніколи не стануть

Держава робить усе, щоб допомогти Маріуполю

Ми вже досягли стратегічного перелому і йдемо до нашої перемоги

Виступ Президента України Володимира Зеленського в Сеймі Республіки Польща

Сьогодні кожен здобуває Україні славу на своєму місці

Час бути ефективними в рутинних справах, і віддавати все необхідне для оборони

Звернення Президента України Володимира Зеленського до італійців та всіх європейців

Ще потрібно боротись і завдавати ворогу максимальної шкоди на всіх напрямках оборони

Переможемо завдяки нашому вмінню гуртуватися та завжди пам’ятати про своїх

Сьогодні добровольцями є всі, хто відчуває вільний поклик до захисту України

Відповідальність за воєнні злочини для російських військових неминуча

Кожен постріл Росії по Україні – це крок до її самознищення

Промова Володимира Зеленського у парламенті Канади

Опір, стійкість та хоробрість наших захисників дають змогу зберегти наш народ і нашу землю

За кожен акт тероризму російських військ на території України буде міжнародний трибунал

Промова Президента України Володимира Зеленського перед Конгресом США

Світ повинен офіційно визнати, що Росія стала державою-терористом

Промова Президента України Володимира Зеленського у Бундестазі

Наша тактика – коли супротивник не знає, чого від нас чекати

Атакуючи Україну, Росія знищить усе, чого досягла за минулі 25 років

Змістовні переговори про мир і безпеку для України – єдиний шанс для Росії зменшити шкоду від власних помилок

Звернення Президента України Володимира Зеленського до народу Швейцарії

Що більше Росія застосовує терору проти України, то гірші наслідки для неї

Женіть окупантів, женіть цих рабів: звернення Президента Володимира Зеленського до жителів українських міст

Це був іще один день, який наближає нас усіх до перемоги

22 березня 2022 року - 00:39

Промова Президента України Володимира Зеленського в Палаті депутатів Італії

Промова керівника Офісу Президента Андрія Єрмака в Chatham House

Цього тижня – саміти «Великої сімки», НАТО і ЄС, нові пакети санкцій і нова допомога

Промова Володимира Зеленського в парламенті Японії

Промова Президента України на спільному зібранні Сенату, Національних зборів Французької Республіки та Ради міста Парижа

Звернення Володимира Зеленського до українців і народів світу

Виступ Президента України Володимира Зеленського на саміті НАТО

Промова Президента України у Риксдагу Швеції

Звернення Президента України Володимира Зеленського до учасників саміту «Групи семи»

Промова Президента України Володимира Зеленського на засіданні Європейської ради

Якби Росія знала, що на неї чекає в Україні, вона б точно побоялася сюди йти

Стримуючи російські дії, наші захисники підводять керівництво Росії до думки: треба говорити

Промова керівника Офісу Президента України Андрія Єрмака під час участі у відеозустрічі Atlantic Council

Російські війська знищують усе, що робить нас народом, але за це на них чекає відповідальність

Тиждень очікується дуже насичений, тож нікому не вдасться сховати український інтерес десь у політичних кабінетах

Ми повинні боротися, нам не можна випалювати емоції, щоб не перегоріти

Промова у Фолькетингу

Сигнали з переговорів можна назвати позитивними, але вони не заглушають розривів російських снарядів

Промова в парламенті Норвегії – Стортингу

Ми нічого не віддамо і будемо боротися за кожен метр нашої землі, за кожну людину

Промова в парламенті Австралії

Промова у Генеральних штатах, парламенті Нідерландів

Промова у Федеральному парламенті Бельгії

Звернення Володимира Зеленського щодо єдності українського суспільства

14 лютого 2022 року — 20:53

Великий народе великої країни!

Звертаюся до вас у цей напружений момент. Перед нашою державою постали серйозні зовнішні та внутрішні виклики, які вимагають від мене й кожного з нас відповідальності, впевненості та конкретних дій.

Нас лякають великою війною та вкотре призначають дату воєнного вторгнення. Це вже не вперше.

З нами системно ведуть війну на всіх фронтах. На військовому — збільшують контингент навколо кордонів. На дипломатичному фронті намагаються позбавити нас права самостійно визначати зовнішньополітичний курс. На енергетичному — обмежують постачання газу, електроенергії та вугілля. На інформаційному фронті прагнуть посіяти паніку серед громадян та інвесторів через засоби масової інформації.

Але наша держава сьогодні сильна як ніколи.

Це не перша загроза, з якою зіткнувся сильний український народ. Два роки тому ми, як і весь світ, розгублено дивились в очі пандемії. Проте згуртувались, і чіткими системними кроками її практично перемогли. У цей складний час сильна українська нація проявила свої найкращі якості — єдність та волю до перемоги.

На відміну від пандемії два роки тому, на сьогодні ми чітко розуміємо всі виклики, які стоять перед нами, і що з ними робити. Ми впевнені в собі, але не самовпевнені. Ми розуміємо всі ризики. Ми постійно стежимо за ситуацією, прораховуємо різні сценарії, готуємо гідні відповіді на всі можливі агресивні дії.

Ми чітко знаємо, де поруч із нашими кордонами чужа армія, яка її чисельність, її локації, її оснащення та її плани.

Нам є що протиставити. Ми маємо прекрасну армію, а наші хлопці — унікальний бойовий досвід і сучасну зброю. Це вже в рази сильніша армія, ніж була вісім років тому.

Разом з армією на передовій захисту наших інтересів перебуває й українська дипломатія. Нам вдалося отримати дипломатичну підтримку практично від усіх лідерів цивілізованого світу. Більшість із них або вже відвідали й підтримали Україну, або зроблять це найближчим часом. На сьогодні всі визнають, що від України та її армії залежить безпека Європи та всього континенту.

Ми прагнемо миру, ми хочемо вирішувати всі питання тільки шляхом переговорів. І Донбас, і Крим повернуться до складу України. Виключно дипломатично. Ми не зазіхаємо на чуже, але і свого не віддамо.

Ми впевнені в наших Збройних Силах, але наші військові теж мають відчувати нашу підтримку, нашу згуртованість та нашу єдність. Основа нашої армії — це впевненість власного народу та міцна економіка.

Ми сформували достатні резерви, щоби відбити атаки на курс гривні та нашу фінансову систему. Ми не залишимо без уваги жодної галузі, яка потребуватиме державної підтримки. Як це вже відбулося днями з авіаперевізниками. І свідченням цього є стабільний курс гривні та відкрите небо.

Важливим фронтом захисту є об’єктивне висвітлення ситуації вітчизняними засобами масової інформації. І зараз я хочу звернутися до наших українських журналістів. Декому з вас інколи доводиться виконувати завдання власників медіа. Більшість із них уже втекли з власної держави.

Працюйте на Україну, а не на тих, хто втік. Від вашої чесної позиції сьогодні залежить доля країни.

А тепер я хочу звернутися не до тих, хто залишився з Україною і в Україні, а до тих, хто її покинув у найвідповідальніший момент. Ваша сила не у ваших грошах та літаках, а в громадянській позиції, яку ви можете проявити. Поверніться до своїх людей та країни, завдяки яким ви отримали свої заводи та статки. Сьогодні кожен проходить справжній тест на громадянина України. Пройдіть його гідно. Нехай всі зрозуміють, для кого Україна — дійсно Батьківщина, а для кого — просто майданчик для грошей.

Окремо звертаюся до всіх представників держави: державних службовців, народних обранців усіх рівнів, які залишили країну або планують це зробити. Вам народ України довірив не тільки керувати державою, а й захищати її. Це ваш прямий обов’язок у такій ситуації — бути разом із нами, з українським народом. Я зараз пропоную вам протягом 24 годин повернутися на Батьківщину і стати пліч-о-пліч з українською армією, дипломатією та народом!

Нам кажуть, що 16 лютого стане днем нападу. Ми зробимо його Днем єднання. Відповідний указ уже підписаний. Цього дня ми повісимо національні прапори, одягнемо синьо-жовті стрічки та продемонструємо всьому світу нашу єдність.

У нас одне велике європейське прагнення. Ми хочемо свободи й готові її виборювати. На нас із неба дивляться 14 тисяч захисників та мирних громадян, загиблих у цій війні. І ми не зрадимо їхню пам’ять.

Ми всі хочемо жити щасливо, а щастя любить сильних. Ми ніколи не вміли здаватися й не збираємося цьому вчитися.

Сьогодні — не просто День закоханих. День закоханих в Україну. Ми віримо у власні сили та продовжуємо разом будувати наше майбутнє. Бо нас об’єднує любов до України, єдиної та неповторної. І любов переможе. Так, зараз вам, можливо, здається, що навкруги темрява. Але завтра знову зійде сонце над нашим мирним небом.

Любіть Україну!

Ми спокійні! Ми сильні! Ми разом!

Великий народе великої країни!

Виступ на 58-й Мюнхенській конференції з питань безпеки

19 лютого 2022 року — 18:14

Україна хоче миру. Європа хоче миру. Світ каже, що не бажає воювати, а Росія — що не хоче нападати. Хтось із нас бреше. Це ще не аксіома, але вже не гіпотеза.

Пані та панове!

Два дні тому я був на Донбасі, на лінії розмежування. Юридично — між Україною й тимчасово окупованими територіями. Фактично — розмежування між миром та війною. Де з одного боку — дитячий садочок, а з іншого — снаряд, що влучив у нього. З одного боку — школа, з іншого — снаряд, що прилетів на шкільний двір.

А поруч — 30 дітей. Які йдуть… ні, не в НАТО, а на уроки, до школи. У когось — фізика. Знаючи її елементарні закони, навіть діти розуміють, наскільки безглуздо звучать заяви про те, що ці обстріли ведуться з боку України.

У когось — математика. Діти без калькулятора можуть порахувати різницю між кількістю обстрілів за ці три дні та згадками про Україну в цьогорічному Munich Security Report.

А в когось — історія. І коли на шкільному подвір’ї з’являється воронка від бомби, у дітей з’являється питання: невже світ забув свої помилки ХХ століття?

До чого призводять спроби умиротворення? Як питання «Навіщо вмирати за Данциг?» стало необхідністю вмирати за Дюнкерк і за десятки інших міст Європи та світу. Ціною в десятки мільйонів життів.

Це страшні уроки історії. Я лише хочу переконатися, що ми з вами читали одні й ті ж книжки. А отже, однаково розуміємо відповідь на головне питання: як так сталося, що у XXI столітті в Європі знову війна й гинуть люди? Чому вона триває довше, ніж Друга світова? Як ми дійшли до найбільшої безпекової кризи з часів холодної війни? Для мене як Президента країни, що втратила частину території, тисячі людей, і біля кордонів якої зараз стоять 150 тисяч російських військових, техніка й важке озброєння, так от, для мене відповідь очевидна.

Архітектура світової безпеки крихка, потребує оновлення. Правила, про які світ домовився десятки років тому, більше не працюють. Не встигають за новими загрозами. Не дієві для їх подолання. Це сироп від кашлю, коли потрібна вакцина від коронавірусу. Система безпеки повільна. Вкотре дає збій. Через різні речі: егоїзм, самовпевненість, безвідповідальність держав на глобальному рівні. Як наслідок — злочини одних і байдужість інших. Байдужість, яка робить співучасником.

Символічно, що я кажу про це саме тут. П’ятнадцять років тому саме тут Росія заявила про намір кинути виклик глобальній безпеці. Чим відповів світ? Умиротворенням. Результат? Щонайменше — анексія Криму та агресія проти моєї держави.

Організація Об’єднаних Націй, яка має захищати мир і світову безпеку, не може захистити себе. Коли порушується її Статут. Коли один із членів Радбезу ООН анексує територію однієї із країн-засновниць ООН. А Кримську платформу — формат, мета якого — деокупація Криму мирним шляхом і захист прав кримчан, Організація ігнорує.

Три роки тому саме тут Ангела Меркель сказала: «Хто підбере уламки світового порядку? Тільки всі ми разом». Аудиторія аплодувала стоячи. Та, на жаль, колективні овації не переросли в колективні дії. І зараз, коли світ говорить про загрозу великої війни, постає питання: а чи лишилося, що підбирати?

Архітектура безпеки у Європі та світі майже зруйнована. Пізно думати про ремонт, час будувати нову систему. Людство робило це двічі, сплативши надто високу ціну — дві світові війни. У нас є шанс зламати цю тенденцію, поки вона не стала закономірністю. І почати побудову нової системи, поки кількість жертв не зросла до мільйонів. Маючи давні уроки Першої і Другої світової війни, а не власний досвід можливої, не дай боже, третьої.

Я казав про це тут. І на трибуні ООН. Що у XXI столітті більше немає чужої війни. Що анексія Криму і війна на Донбасі — це удар по всьому світу. І це не війна в Україні, а війна у Європі. Казав на самітах і форумах. У 2019, 2020, 2021 роках. Невже світ зможе почути мене у 2022-му?

Це вже не гіпотеза, але ще не аксіома. Чому? Потрібні докази. Вагоміші, ніж слова у твіттері чи заяви в ЗМІ. Потрібні дії. Саме світу, а не тільки нам.

Ми будемо захищати свою землю, маючи підтримку партнерів чи ні. Надають нам сотні одиниць сучасної зброї чи п’ять тисяч шоломів. Ми цінуємо будь-яку допомогу, але всі мають розуміти — це не благодійні внески, про які Україна має просити чи нагадувати.

Не благородні жести, за які Україна має низько вклонятися. Це ваш внесок у безпеку Європи та світу. Де Україна вісім років є надійним щитом. І вісім років стримує одну з найбільших армій світу. Яка стоїть уздовж нашого кордону, а не кордонів країн ЄС.

І «Гради» летіли у Маріуполь, а не в європейські міста. І після боїв майже за півроку було зруйновано аеропорт у нашому Донецьку, а не у Франкфурті. І гаряче завжди в Авдіївській промці — гаряче в останні дні було там, а не на Монмартрі. І жодна країна Європи не знає, що таке військові поховання щодня в усіх регіонах. А жоден європейський лідер — що таке регулярні зустрічі з родинами загиблих.

Хай там як, ми будемо захищати свою прекрасну землю — стоїть у нас на кордоні 50 тисяч, 150 чи мільйон солдатів будь-якої армії. Щоби дійсно допомогти Україні, не потрібно питати, скільки їх — військових, техніки. Потрібно питати: а скільки нас?

Щоби дійсно допомогти Україні, не треба постійно говорити тільки про дати ймовірного вторгнення. Ми будемо захищати свою землю і 16 лютого, й 1 березня, і 31 грудня. Нам набагато більше потрібні інші дати. І всі чудово розуміють, які.

Завтра в Україні — День Героїв Небесної Сотні. Вісім років тому українці зробили свій вибір, багато хто віддав за цей вибір життя. Невже через вісім років після цього Україна має постійно закликати до визнання європейської перспективи? З 2014 року Росія переконує, що ми обрали помилковий шлях, що у Європі нас ніхто не чекає. Хіба не Європа має постійно говорити й доводити діями, що це неправда? Хіба не ЄС має сьогодні сказати: наші громадяни позитивно ставляться до вступу України в Союз. Чому ми уникаємо цього питання? Хіба Україна не заслуговує на прямі чесні відповіді?

Це стосується й НАТО. Нам кажуть: двері відчинені. Але поки що стороннім вхід заборонено. Якщо не всі члени Альянсу хочуть нас бачити або всі члени Альянсу не хочуть нас бачити — скажіть чесно. Відчинені двері — це добре, але нам потрібні відкриті відповіді, а не роками незакриті питання. Хіба право на правду не входить до наших розширених можливостей? Найкращий час для неї — найближчий саміт у Мадриді.

Росія заявляє, що Україна прагне вступу до Альянсу, щоби повернути Крим силовим шляхом. Тішить, що слова «повернути Крим» з’являються в їхній риториці. Але вони неуважно читали статтю 5 Статуту НАТО: колективні дії передбачені для захисту, а не нападу. Крим і окуповані райони Донбасу неодмінно повернуться до України, але тільки мирним шляхом.

Україна послідовно виконує Нормандські домовленості й Мінські. Їхній фундамент — беззаперечне визнання територіальної цілісності й незалежності нашої держави. Ми прагнемо дипломатичного врегулювання збройного конфлікту. Зауважу: виключно на основі міжнародного права.

То що ж насправді відбувається в мирному процесі? Два роки тому з президентами Франції, Російської Федерації, канцлером Німеччини ми домовилися про повномасштабне припинення вогню. Й Україна ретельно дотримується цих домовленостей. Ми максимально стримані на тлі постійних провокацій. Ми постійно вносимо пропозиції в межах «Нормандської четвірки» і Тристоронньої контактної групи. І що ми бачимо? Снаряди й кулі з того боку. Гинуть і зазнають поранень наші бійці та мирні громадяни, руйнується цивільна інфраструктура.

Останні дні стали особливо показовими. Сотні масованих обстрілів зі зброї, забороненої Мінськими домовленостями. Важливо також припинити обмежувати допуск спостерігачів ОБСЄ на ТОТ України. Їм погрожують. Їх залякують. Заблоковані всі гуманітарні питання.

Ще два роки тому я підписав закон про безумовний допуск представників гуманітарних організацій до утримуваних осіб. Але на тимчасово окупованих територіях їх просто не пускають. Після двох обмінів полоненими цей процес заблоковано, хоча Україна передавала погоджені списки.

Катування й нелюдські тортури в сумнозвісній тюрмі «Ізоляція» в Донецьку стали символом порушення прав людини.

Відкриті нами в листопаді 2020 року два нові КПВВ у Луганській області так і не запрацювали — і тут бачимо відверту обструкцію під надуманими приводами.

Україна робить усе можливе, аби порушити обговорення й політичних питань. У ТКГ, у Мінському процесі, лежать наші пропозиції — драфти законів, але все заблоковано, ніхто про них не говорить. Україна вимагає негайно розблокувати переговорний процес. Але це не означає, що пошуки миру обмежені виключно ними.

Ми готові шукати ключ до закінчення війни в усіх можливих форматах і майданчиках: Париж, Берлін, Мінськ. Стамбул, Женева, Брюссель, Нью-Йорк, Пекін — мені не важливо, у якій точці світу домовлятися про мир в Україні.

Не важливо, за участю чотирьох країн, семи чи ста, головне, щоби серед них були Україна та Росія. Що дійсно важливо — це розуміння, що мир потрібен не лише нам, мир в Україні потрібен світу. Мир і відновлення цілісності в міжнародно визнаних кордонах. І тільки так. І сподіваюся, ніхто не думає про Україну, як про зручний і вічний буфер між Заходом і РФ. Цього не буде ніколи. Цього ніхто не допустить.

Інакше — хто наступний? Держави НАТО змушені будуть захищати одна одну? Хочеться вірити, що Північноатлантичний договір і стаття 5 будуть більш дієвими, аніж Будапештський меморандум.

За відмову від третього у світі ядерного потенціалу Україна отримала гарантії безпеки. Тієї зброї в нас немає. Безпеки в нас немає також. Немає й частини території нашої держави, що за площею більша, ніж Швейцарія, Нідерланди чи Бельгія. А головне — немає мільйонів наших громадян України. Усього цього немає.

А отже — дещо є. Це право — право вимагати перейти від політики умиротворення до забезпечення гарантій безпеки та миру.

З 2014 року Україна тричі намагалася скликати консультації держав — гарантів Будапештського меморандуму. Тричі — безуспішно. Сьогодні Україна зробить це вчетверте. Я як Президент — уперше. Але і Україна, і я робимо це востаннє. Я ініціюю проведення консультацій у межах Будапештського меморандуму.

Скликати їх доручено міністру закордонних справ. Якщо вони знову не відбудуться або за їхніми результатами не буде гарантій безпеки для нашої держави, Україна матиме повне право вважати, що Будапештський меморандум не працює і всі пакетні рішення 1994 року будуть поставлені під сумнів.

Також я пропоную в найближчі тижні скликати саміт держав — постійних членів Радбезу ООН за участю України, Німеччини та Туреччини з метою розв’язання безпекових викликів у Європі. І напрацювання нових, дієвих безпекових гарантій для України. Гарантій сьогодні, поки ми не є членом оборонного Альянсу. І фактично перебуваємо в сірій зоні — у безпековому вакуумі.

Що ще ми можемо зробити зараз? Продовжувати дієво підтримувати Україну, її обороноздатність. Надання Україні чіткої європейської перспективи, наявних для країн-кандидатів інструментів підтримки, чітких і осяжних часових меж вступу в Альянс.

Підтримати трансформації в нашій країні. Створити для України Фонд стійкості та відновлення, програму ленд-лізу, продовжити постачання новітніх озброєнь, техніки, обладнання для нашої армії — армії, яка захищає всю Європу.

Виробити ефективний пакет превентивних санкцій для стримування агресії. Гарантувати енергетичну безпеку України, забезпечити її інтеграцію в енергетичний ринок ЄС, коли Nord Stream 2 використовується як зброя. Усі ці питання потребують відповідей.

І поки замість них — тиша. І поки буде тиша — тиші не буде на сході нашої держави. Тобто — у Європі. Тобто — у цілому світі. Сподіваюся, це вже нарешті розуміє світ, розуміє Європа.

Пані та панове! Я дякую всім державам, які сьогодні підтримали Україну.

І словом, і деклараціями, і конкретною допомогою. Тим, хто сьогодні на нашому боці. На боці правди й міжнародного права. Я не називаю вас поіменно — не хочу, щоби деяким іншим країнам було соромно. Але — це їхня справа, це їхня карма. І це на їхній совісті. Щоправда, не знаю, як вони зможуть пояснити свої дії двом убитим і трьом пораненим сьогодні в Україні солдатам.

А головне — трьом дівчаткам із Києва. Одній — десять, другій — шість, третій — усього рік. Сьогодні вони лишилися без батька. О 6-й годині ранку за центральноєвропейським часом. Коли український розвідник, капітан Антон Сидоров загинув внаслідок обстрілу з артилерійської зброї, що заборонена Мінськими угодами. Я не знаю, про що саме він подумав у останню мить свого життя. Він точно не розумів, яка адженда потрібна комусь для зустрічі, щоби закінчити війну.

Але він точно знає відповідь на питання, яке я озвучив на початку. Він точно знає, хто з нас бреше.

Вічна пам’ять йому. Вічна пам’ять всім загиблим сьогодні й за роки війни на сході нашої держави.

Дякую.

Звернення Президента України 24 лютого

24 лютого 2022 року — 18:01

Громадяни України.

Що ми чуємо сьогодні? Це не просто вибухи ракет, бої, гул авіації. Це звук нової залізної завіси, яка опускається й закриває Росію від цивілізованого світу. Наше національне завдання – щоб ця завіса проходила не по нашій українській території, а вдома у росіян.

Українська армія, наші прикордонники, сили поліції та спеціальних служб зупинили атаки ворога. Мовою конфлікту це можна назвати оперативною паузою.

На Донбасі наші Збройні Сили діють на відмінно, Харківський напрямок – дуже складний, сили для захисту міста працюють, вони надійні, вони – наші хлопці. Найбільш проблемна ситуація сьогодні на півдні. Наші війська ведуть запеклі бої в передмісті Херсона. Ворог тисне з окупованого Криму, намагається просунутись у бік Мелітополя.

На півночі країни ворог повільно просувається в Чернігівській області, але там є кому його тримати. Надійно оборона побудована в Житомирській області. Ворожий десант у Гостомелі блокують, війська отримали наказ на знищення.

Так, ми, на жаль, маємо втрати, втрати наших героїв. Так, захоплені в полон російські бійці. Деяким з них наші лікарі надають допомогу – тим, хто здався в полон. Знищено багато російської авіації та багато броньованої техніки.

Так, ми бачимо, що багато росіян шоковані тим, що відбувається. Дехто з росіян вже закликає в соцмережах, що вони проти війни. Ми це бачимо. Але керівництво Російської Федерації це навряд чи побачить.

Тому прохання.

Если вы нас слышите, если вы нас понимаете, если вы понимаете, что вы наступаете на независимую страну, пожалуйста, выходите на площади, обращайтесь к Президенту своей страны.

Ми – українці. Ми перебуваємо на своїй землі. Ви – росіяни. Зараз ваші військові розпочали війну. Війну в нашій державі. Я дуже хотів би, щоб ви висловлювалися на Червоній площі або десь іще на вулицях вашої столиці, в Москві, в Петербурзі та в інших містах Росії. Не тільки в інстаграмі – це дуже важливо.

Що ми бачимо на цю годину? Росія для світової спільноти перетворюється на аналог так званої «ДНР» – це повна ізоляція.

Я на постійному зв’язку з лідерами держав-партнерів та міжнародних організацій. Росія вже почала отримувати перші санкції з великого пакету санкцій, найпотужніших у світовій історії.

Нікому не вдасться переконати чи змусити нас, українців, віддати свою свободу, свою незалежність, свій суверенітет. Але схоже, що російське керівництво намагається це зробити за рахунок знищення потенціалу їхньої країни. Усе, що було зроблено Росією з 2000 року, може бути зараз просто спалено в прямому ефірі на очах усього світу.

Ми наголошуємо, що не Україна обрала шлях війни. Але Україна пропонує повернутися на шлях до миру.

Що робити українцям? Допомагайте національному захисту. Ставайте до лав Збройних Сил України та підрозділів територіальної оборони. Будь-який громадянин з бойовим досвідом буде зараз корисним. Саме від вас і всіх нас залежить, чи вдасться ворогу просунутись далі на територію нашої незалежної держави. Допомагайте, будь ласка, волонтерській спільноті та медичній системі, наприклад, донорством крові.

Політикам та керівникам громад – допомагайте людям, забезпечуйте нормальність життя на місцях настільки, наскільки це зараз можливо. Кожен повинен піклуватися про своїх близьких і дбати про тих сусідів чи знайомих, які цього потребують. Обов’язок журналістів, важливий обов’язок, – захищати демократію і свободу України.

Я поговорив сьогодні з багатьма лідерами – Великої Британії, Туреччини, Франції, Німеччини, ЄС, США, Швеції, Румунії, Польщі, Австрії та іншими.

Якщо ви, шановні європейські лідери, шановні світові лідери, лідери вільного світу, нам сьогодні потужно не допоможете, то завтра війна постукає у ваші двері.

Слава Збройним Силам України!

Слава Україні!

Звернення до українців наприкінці першого дня атак Росії

25 лютого 2022 року - 01:10

Слава Збройним Силам України! Хлопці й дівчата, наші захисники! Ви блискуче захищаєте країну від однієї з найпотужніших держав світу.

Сьогодні Росія атакувала всю територію нашої держави. І сьогодні наші захисники зробили дуже багато. Захистили майже всю територію України, яка зазнала безпосередніх ударів. Відбивають ту, яку ворогу вдалося зайняти. Наприклад, Гостомель під Києвом. Це дає більше впевненості столиці.

За попередніми даними, на жаль, ми втратили на сьогодні 137 наших героїв – наших громадян. З них – 10 офіцерів. Поранено – 316.

На острові Зміїний всі хлопці, прикордонники, загинули як герої, захищаючи його до останнього. Але не поступилися. Всім їм буде присвоєно звання Героя України посмертно.

Вічна пам'ять тим, хто віддав життя за Україну.

Я вдячний усім, хто рятує людей саме зараз і допомагає зберігати порядок в державі.

Ворог завдає ударів не тільки по військових об’єктах, як заявляє. А й по цивільних. Вони вбивають людей і перетворюють мирні міста на військові мішені. Це підло й ніколи не буде пробачено.

Знаю, що зараз закидають дуже багато фейків. Зокрема й про те, що нібито я поїхав з Києва. Я залишаюсь у столиці, залишаюсь зі своїм народом. Протягом дня я провів десятки міжнародних переговорів, безпосередньо керував нашою державою. І я залишусь у столиці. Моя родина також в Україні. Мої діти також в Україні. Моя сім’я – не зрадники, а громадяни України. Але де вони зараз знаходяться, я не маю права сказати.

За наявною у нас інформацією, ворог позначив мене як ціль номер один. Мою родину – як ціль номер два. Вони хочуть знищити Україну політично, знищивши Главу держави.

Маємо інформацію й про те, що в Київ зайшли диверсійні групи ворога. Тому я дуже прошу киян: будьте уважними, дотримуйтеся правил комендантської години. Я залишаюсь в урядовому кварталі разом з усіма, хто необхідний для роботи центральної влади.

Скільки б розмов сьогодні я не проводив з лідерами різних держав, я чув декілька речей. Перше – нас підтримують. І я вдячний кожній державі, яка допомагає Україні конкретно, а не просто словами.

Але є й друге – ми залишаємось наодинці у захисті нашої держави. Хто готовий воювати разом з нами? Чесно – не бачу таких. Хто готовий дати Україні гарантію вступу до НАТО? Чесно – всі бояться.

Сьогодні ми чули з Москви, що вони таки хочуть говорити. Вони хочуть говорити про нейтральний статус України.

Я кажу всім партнерам нашої держави: зараз важливий момент – вирішується доля нашої країни. Я запитую у них: чи ви з нами? Вони відповідають, що з нами. Але нас із собою в Альянс брати не готові.

Я запитав сьогодні у двадцяти семи лідерів Європи, чи бути Україні в НАТО. Запитав прямо. Всі бояться. Не відповідають.

А ми не боїмося нічого. Не боїмося захищати нашу держави. Не боїмось Росії. Не боїмось говорити з Росією. Не боїмося говорити про все – про гарантії безпеки для нашої держави. Не боїмося говорити про нейтральний статус. Ми зараз не в НАТО. Але головне – які при цьому у нас будуть гарантії безпеки? І які конкретно країни їх дадуть?

Розмовляти про закінчення цього вторгнення потрібно. Розмовляти про зупинення вогню потрібно.

Але зараз доля країни повністю залежить від нашої армії, від наших героїв, наших сил безпеки, усіх наших захисників. І нашого народу, від вашої мудрості і від великої підтримки всіх друзів нашої країни.

Слава Україні!

Звернення на другий ранок масштабної війни

25 лютого 2022 року - 07:27

Другий ранок масштабної війни. О четвертій годині російські сили продовжили завдавати ракетних ударів по території України.

Вони кажуть, що цивільні об’єкти для них – не мішень. Це брехня. Насправді вони не розрізняють, у яких районах діяти.

Під російським ударом, як і вчора, однаково перебувають військові та цивільні. Мета цієї атаки – тиск на вас, громадяни України, тиск на все наше суспільство. Наголошую: не просто на владу – на всіх українців. І сьогодні – ще більше, ніж учора.

Наші хлопці й дівчата – усі захисники України – не дали ворогу реалізувати оперативний замисел вторгнення у перший день. Українці демонструють справжній героїзм. У більшості напрямків ворога зупинили. Йдуть бої. Тому атака Росії продовжується з розрахунку, що наші сили будуть втомлені. Але ніхто не втомлений.

Сили протиповітряної оборони України захищають наше небо. Настільки, наскільки це можливо. Авіація ворога підло діє над житловими кварталами, зокрема й столиці.

Жахливі вибухи у вранішньому небі над Києвом, бомбардування, влучання в житловий будинок, пожежа – все це нагадує перший такий же напад на нашу столицю, який відбувся в 1941 році.

Цього ранку ми захищаємо нашу державу наодинці – як і вчора. Найпотужніші сили світу спостерігають здалеку.

Чи переконали Росію вчорашні санкції? Ми чуємо у своєму небі та бачимо на своїй землі, що цього недостатньо. Чужі війська все ще намагаються активізуватися на нашій території.

Тільки солідарність і рішучість українців здатна зберегти нашу свободу й захистити державу. Армія, прикордонники, Національна гвардія, поліція, розвідка, Сили територіальної оборони – усі виконують свої завдання по максимуму.

Дуже важливо, щоб сьогодні наші громадяни продемонстрували також максимальну витримку і взаємопідтримку. Піклуйтеся про своїх рідних і близьких, але не забувайте також про людей, які поруч із вами. Тих, хто самотній, хто старшого віку. Допомагайте їм з продуктами. Допомагайте знайти укриття, коли діє повітряна тривога. Допомагайте з доступом до перевіреної офіційної інформації.

Зупиняйте ворога всюди, де бачите. Доля України залежить тільки від українців. Ніхто інший, окрім нас самих, не буде керувати нашим життям. Ми на своїй землі, за нами – правда. Знищити наш характер не вийде. Ракети «Калібр» безпорадні проти нашої свободи.

Росії все одно доведеться рано чи пізно говорити з нами. Говорити про те, як закінчити бойові дії й зупинити це вторгнення. Що швидше розмова почнеться, то меншими будуть втрати самої Росії.

Уважаемые граждане Российской Федерации. Как я уже сказал, сегодня ночью начали бомбить жилые кварталы города-героя Киева. Это всё напоминает 1941 год. Всем гражданам Российской Федерации, которые выходят на протесты, хочу сказать: мы вас видим. Это значит, что вы нас услышали. Это значит, что вы нам начинаете верить. Боритесь за нас. Боритесь против войны.

Шановні громадяни України. Захищаємось! Не зупиняємось! Слава вам!

Слава нашій армії! Слава Україні!

Звернення Президента 25 лютого

25 лютого 2022 року - 13:07

Канцлер Німеччини Олаф Шольц учора сказав про вторгнення Росії в Україну, що Європа такого не бачила 75 років. І це правда. Але це не вся правда.

Це не просто вторгнення Росії в Україну, це початок війни проти Європи. Проти єдності Європи. Проти елементарних прав людини у Європі. Проти всіх правил співіснування на континенті. Проти того, що європейські держави відмовляються ділити, саме ділити кордони силою.

Вже другий день міста України зазнають ракетно-бомбових ударів. Танкові колони та авіанальоти максимально схожі на те, що Європа вже давно бачила – під час Другої світової війни і про що говорила «ніколи знову». Але ось це є!

Знову є. Зараз. У 2022 році. Через 75 років після завершення Другої світової війни.

Впевнений, ви це бачите – ви всі, вся Європа. Але ми не бачимо вповні, що ви збираєтеся з цим робити. Як збираєтеся захищати себе, коли так повільно допомагаєте нам в Україні?

Перелічу, що вже відбулося. І за це ми дякуємо. Секторальні санкції. США, Канада, Велика Британія, Євросоюз, Австралія та Нова Зеландія запровадили саме такі, секторальні, санкції проти Росії. Зокрема проти всіх найбільших банків. Проти найбільших російських підприємств. Проти доступу Росії до західних технологій.

Але російські танки все ще стріляють по житлових будинках у наших містах. Бронетехніка все ще атакує, в тому числі цивільних людей. Звичайних громадян України.

Європа має достатню силу, щоб зупинити цю агресію. Чого далі очікувати від європейських держав?

Анулювання віз для росіян? Відключення від SWIFTу? Повна ізоляція Росії? Відкликання послів? Нафтове ембарго? Закриття неба? Сьогодні все це має бути на столі, бо йдеться про загрозу нам, усім нам, усій Європі. Ще можна зупинити агресію. Треба діяти без зволікань.

Діяти можуть і звичайні люди, я впевнений, у кожній країні світу, у кожній країні Європи. Виходьте на площі своїх міст і вимагайте миру для Європи, миру для України, зупинки цієї війни.

Выходите, выходите на площади и требуйте окончания войны. Это наше право. Это ваше право.

Коли бомби падають у Києві, це відбувається у Європі, не тільки в Україні. Коли ракети вбивають наших людей, це загибель всіх європейців. Вимагайте більше захисту для Європи, більше захисту для України – як частини демократичного світу.

Поки державні інституції у Європі не поспішають з реально дуже міцними рішеннями, кожен європеєць у своїй столиці може вже прийти в наше посольство і запропонувати свою допомогу. Вимагайте також від своїх урядів, щоб Україна отримала більше – більше фінансової, більше військової допомоги. Бо ця допомога – це допомога вам. Бо це допомога Європі. Ви самі собі допомагаєте.

Якщо ви у Європі маєте бойовий досвід і не хочете дивитися на нерішучість політиків, ви можете прибути до нашої держави і разом з нами захищати Європу, де це зараз дуже потрібно.

Вас уже шантажували газом. Вас уже принижували. Вас уже хочуть розколоти й поділити так само, як намагаються поділити сьогодні Україну.

Захищайте себе. Так само, як ми захищаємо себе.

Хочу еще раз обратиться к Президенту Российской Федерации. По всей территории Украины идут бои. Давайте садиться за стол переговоров. Чтобы остановить гибель людей.

А тепер я хочу звернутися до Збройних Сил України. Стійте міцно. Ви все, що у нас є. Ви все, що захищає нашу державу.

Слава Україні!

Звернення ввечері другого дня масштабної війни

26 лютого 2022 року - 00:38

Сьогодні був тяжкий, але сміливий день. Ми боремося за свою державу абсолютно на всіх фронтах: Півдні, Сході, Півночі, у багатьох містах нашої прекрасної країни. Боремося цілодобово й на дипломатичному фронті – легше сказати, з ким зі світових лідерів я ще сьогодні не говорив. Ми це продовжуємо.

Сьогодні я говорив і працював з Президентом Макроном, Шольцом, Рютте, з пані фон дер Ляєн, з Президентом Сполучених Штатів Америки Байденом. Окреслив, якої ще відповіді Заходу на цю агресію очікують українці, і домовився про нову допомогу, нову підтримку, значну допомогу для нашої держави. Я дякую всім лідерам, окремо дякую Президентові Байдену.

Дуже зрадів, коли побачив новини з дружньої Грузії. Хочу подякувати доброму, прекрасному грузинському народові, який вийшов на вулиці своєї країни й підтримав Україну. Ви – справжні друзі! Дякую.

Наша головна мета – закінчення цієї бійні. Втрати ворога дуже-дуже серйозні. Це сотні, сотні вбитих солдатів, які перейшли наш кордон, які прийшли на нашу землю.

Маємо втрати, на жаль, і ми. Українці героїчно чинять спротив агресії. Її неможливо виправдати. Тому окупантам доводиться придумувати все більш абсурдні звинувачення, щоб говорити хоча б щось.

Впевнений, що ці звинувачення – необ’єктивні, у них ніхто не повірить. Не повірять українці, не повірить світ, не поверят граждане Российской Федерации.

Просто немає й не може бути такої правди, яка могла б пояснити, чому обстрілюють з реактивної артилерії дитячі садочки та житлову інфраструктуру. У Ворзелі Київської області били «Градами» по дитячому будинку. По Охтирці Сумської області били «Ураганами». Під обстрілом були житлові квартали, укриття, садочки. Що це за війна проти українських дітей в дитячому садку? Хто вони? Вони теж – неонацисти? З дитячого садочка. Чи це солдати НАТО, які загрожували Росії? Вбиті й поранені діти – вирок цьому вторгненню.

Усі, я підкреслюю, усі повинні зробити все, що тільки можуть, щоб зупинити цю війну. Кожен день агресії руйнує нормальне життя не тільки в Україні, а й у Росії, а також у Європі, у світі.

Європейці ще не уявляють, що таке жити, коли під боком – таке протистояння. Маю сказати абсолютно відверто: ця ніч буде більш тяжкою, ніж день. Під ударом – багато міст нашої держави. Чернігів, Суми, Харків, наші хлопці, наші дівчата на Донбасі, міста Півдня України. Особлива увага – Києву. Не можна втратити столицю.

Звертаюся до наших захисників і захисниць на всіх фронтах. Цієї ночі ворог застосує всі наявні в нього сили, щоб зламати наш опір. Підло, жорстко й не по-людськи. Цієї ночі вони підуть на штурм. Всі ми маємо розуміти, що на нас чекає. Цієї ночі маємо вистояти. Доля України вирішується саме зараз. Кожен цивільний громадянин має бути максимально обережним. Допомагайте, будь ласка, одне одному, особливо людям літнього віку, самотнім, тим, кому зараз дуже важко. За будь-якої небезпеки – переходьте в укриття.

Кожен, хто вже долучився до захисту країни або може допомогти обороні, – зупиняйте ворога всюди, де можете. Закривайте спеціальні знаки, які диверсанти залишають на дорогах, які диверсанти залишають на будівлях.

Спалюйте ворожу техніку усім, усім, чим ви можете. Якщо для загарбників навіть дитячі садочки – допустима ціль, ви не повинні залишити їм жодного шансу.

Всі думки, всі молитви українців – з нашими військовими. Віримо в них, дбаємо про них. Захищаємо нашу державу. Ніч буде важкою, дуже важкою. Але буде ранок.

Слава Україні!

Ми вистояли: звернення у третій день війни

26 лютого 2022 року - 12:14

Можу розпочати це звернення з хорошої новини. Ми вистояли й успішно відбиваємо атаки ворога. Бої тривають. У багатьох містах та районах нашої держави. Але ми знаємо, що ми захищаємо. Країну, землю, майбутнє дітей.

Київ та ключові міста навколо столиці контролюються саме нашою армією. Окупанти хотіли заблокувати центр нашої держави й поставити тут своїх маріонеток, як у Донецьку. Ми зламали їхній задум. Вони не отримали жодної переваги над нами.

На наших вулицях, у небі Києва, у Василькові, у Вишгороді, навіть у навколишніх полях тривала справжня битва за Київ. Ворог застосував проти нас усе: ракети, винищувачі, безпілотники, артилерію, бронетехніку, диверсантів, десант. Окупанти б’ють по житлових кварталах, зокрема з реактивної артилерії, намагаються зруйнувати енергетичні об’єкти. У них дуже підла тактика.

Зруйновані ракетами та артилерією житлові будинки – це остаточний аргумент для світу, щоб разом з нами зупинити окупаційне нашестя. Кажу це зараз максимально відверто: народ України вже заслужив і має право отримати членство у Європейському Союзі. Це й буде ключовим свідченням підтримки нашої країни.

Настав вирішальний момент раз і назавжди закрити багаторічну стратегічну дискусію та ухвалити рішення про членство України в Європейському Союзі. Обговорив це сьогодні з Шарлем Мішелем, Урсулою фон дер Ляєн, Еммануелем Макроном.

Антивоєнна коаліція діє – Україна отримує оборонну зброю та обладнання. Вже маємо майже повну підтримку країн ЄС щодо відключення Росії від SWIFTу. Сподіваюся, що Німеччині та Угорщині вистачить мужності підтримати це рішення. Нам вистачає мужності боронити свою Батьківщину, боронити Європу.

У кожному нашому місті окупанти отримують жорстку відсіч. Умань, Одеса, Херсон, Миколаїв, Донбас, Харків, Суми, Чернігів, Київ – всюди, де ворог вбиває наших людей, Збройні Сили України роблять усе, щоб зупинити й знищити окупантів. Львів та інші міста Західної та Центральної України, які піддаються атакам з повітря, тримаються стійко. Молодці!

Кожному українцю треба пам’ятати одне: якщо можете зупиняти і знищувати окупантів – робіть це. Всі, хто може повернутися в Україну, – повертайтеся, щоб захистити Україну. А потім у нас з вами буде дуже багато роботи, щоб її відбудовувати!

Всі, хто може захищати Україну за кордоном, робіть це цілеспрямовано, згуртовано, безперервно! Всі друзі України, хто хоче приєднатися до захисту, – приїжджайте, ми дамо вам зброю! Усі деталі, як це реалізувати, буде додатково оголошено найближчим часом.

Всім, хто захищає Україну сьогодні, – слава! Ви – герої!

Я ухвалив рішення про нагородження званням Героя України Скакуна Віталія Володимировича, сапера 35-ї окремої бригади морської піхоти, посмертно. Ціною власного життя він підірвав міст.

А теперь я хочу, чтобы меня услышали в России абсолютно все. Тысячи жертв. Сотни пленных, которые просто не могут понять, ради чего их отправили в Украину. Отправили умирать. Чем быстрее вы скажете своей власти, что войну нужно немедленно остановить, тем больше ваших людей останутся живыми.

Мы видим, что действительно есть протесты ваших граждан против войны. Мы знаем, что многие в России сейчас просто шокированы подлостью и жестокостью власти. Это очень правильная реакция. Я благодарю вас за эту реакцию. Спасибо Леониду Парфенову, Дмитрию Муратову, Юрию Дудю, Лии Ахеджаковой, Валерию Меладзе и тысячам, тысячам других россиян, чья совесть звучит громко.

Просто остановите тех, кто лжет вам, лжет нам, лжет всему миру. Нужно закончить эту войну. Мы можем жить в мире – в мире глобальном, в мире человеческом.

Наші військові, нацгвардійці, нацпол, тероборона, прикордонники, спецслужбовці, громадяни – тримайтеся! Всіх переможемо.

Слава Україні!

Обращение Зеленского к гражданам Беларуси

27 лютого 2022 року - 09:54

Эти мои слова будут обращены к гражданам Беларуси.

Сегодня всех вас зовут на избирательные участки, чтобы проголосовать на референдуме. Это могло бы выглядеть как обычный политический процесс. Но сейчас уже точно не может быть ничего обычного. Сейчас принимаются решения совершенно другого уровня.

Минувшая ночь в Украине была жестокой. Снова обстрелы. Снова бомбардировка жилых кварталов, гражданской инфраструктуры. На сегодня нет ни одного объекта в стране, который оккупанты не считали бы для себя допустимой целью. Они воюют против всех. Они воюют против всего живого – против детских садиков, против жилых домов и даже против машин скорой помощи. Они применяют реактивную артиллерию, ракеты против целых городских районов, в которых нет и никогда не было никакой военной инфраструктуры.

Васильков, Киев, Чернигов, Сумы, Харьков и многие другие города Украины выживают в таких условиях, которые последний раз были на нашей и на вашей земле во время Второй мировой войны.

Но в войне, которая идёт сейчас, вы с нами не на одной стороне. Увы. С вашей территории войска Российской Федерации запускают ракеты по Украине. С вашей территории убивают наших детей, разрушают наши дома, пытаются взорвать все, что было построено за десятилетия – и, кстати, не только нами, но и нашими отцами, нашими дедами.

И всё это – тоже де-факто референдум для вас, белорусы. Вы решаете, кто вы. Вы решаете, кем быть. Как вы будете смотреть в глаза своим детям, как вы будете смотреть в глаза друг другу, своим соседям. А мы – ваши соседи. Мы, украинцы. Будьте Беларусью, а не Россией! Этот выбор вы делаете именно сейчас. Именно сегодня.

Сейчас много новостей о возможных переговорах Украины и России, которые могут закончить эту войну и вернуть мир всем нам. И в них часто упоминают вашу столицу. Минск. Как площадку для этих переговоров. Площадку, которую выбирали не мы. И, на самом деле, не вы. А выбирало руководство России. И снова сейчас предложение встретиться у вас.

Четыре дня назад именно с белорусской территории пошли крылатые ракеты, самолёты, вертолёты, техника. Били по нашим домам, били по нашим жизням. Пошла тяжёлая техника. И это страшное дежавю. Вы знаете, Киев атаковали в 4 утра. У кого-то такое чувство юмора, как в 1941-м году. А вы спали, братья-белорусы. А мы проснулись. Но вы и сейчас спите. А мы с того момента уже не ложимся. Потому что мы боремся. Боремся за свою страну. Боремся за свою свободу. Потому что имеем полное на это право.

Если бы с вашей территории не было агрессивных действий, мы могли бы говорить в Минске. В вашем городе. Когда вы были нейтральными, мы говорили в Минске, мы много раз встречались. Так просто правильно. Так правдиво.

Именно так, по-соседски разговаривать нам. Сейчас же вы ещё не сделали свой главный выбор. И он впереди, он должен зависеть только от вас. Не от России, не от Украины, не от Америки, а от народа Беларуси. Именно поэтому сейчас мы говорим – не Минск. Площадкой могут быть другие города для встречи.

Конечно же, мы хотим мира. Мы хотим встречаться, мы хотим окончания войны! Варшава, Братислава, Будапешт, Стамбул, Баку – это все мы предложили российской стороне. Да и любой другой город нам подходит в стране, с территории которой не летят ракеты. Только так переговоры могут быть честными. И могут действительно закончить войну.

Искренне желаю Беларуси вновь стать той самой доброй, безопасной Беларусью, которую все видели ещё не так давно. Сделайте правильный выбор. Я уверен – это главный выбор вашего великого народа.

Звернення до громадян України у четвертий день війни

27 лютого 2022 року - 10:21

Ця ніч була тяжкою. Що вони роблять? Це помста. Народ став на захист своєї держави – і вони відкрили справжнє обличчя. Це терор. Вони збираються ще більше бомбити українські міста. Вони збираються ще підступніше вбивати українських дітей. Це зло, яке прийшло на нашу землю і яке треба знищити.

Вони брехали, що не будуть чіпати цивільне населення. Але з перших годин вторгнення російські війська б’ють по цивільній інфраструктурі. Вони свідомо обрали тактику на винищення людей і всього, що робить життя просто нормальним. Електростанції, лікарні, дитячі садочки, житлові будинки – все під ударами щоденно.

Те, що окупанти роблять у Харкові, Охтирці, Києві, Одесі та інших містах і селищах, тягне на міжнародний трибунал. Усі їхні злочини ми чітко фіксуємо. І цих злочинів було б набагато більше, якби не наші мужні захисники.

Українські сили – усі молодці. Відбивають атаки, ламаючи плани ворога. Блискуче виконують свою роботу. Так, це справді робота. Жорстка, фундаментальна, а найголовніше – справедлива робота. Робота, яка заслуговує найвищої оцінки й найвищої вдячності.

Ухвалено рішення про значне підвищення виплат нашим захисникам. Можу сказати відверто, що це буде дорого. Але немає нічого дорожчого, ніж життя і боротьба за нашу свободу, наших наступних поколінь.

І є ті, хто нам допоможе. Це вже реально. Ми отримуємо зброю, ліки, продукти, дизель, гроші. Сформована потужна міжнародна коаліція на підтримку України. Антивоєнна коаліція.

Ось свіже зведення з дипломатичного фронту. Відбулись дуже предметні розмови з Прем’єр-міністром Нідерландів, Президентом Грузії, Прем’єр-міністрами Чехії та Словаччини, Прем’єр-міністром Великої Британії Джонсоном. Кожна розмова додала конкретики до обороноздатності нашої держави й міцності наших військових.

Німеччина оголосила про постачання 1000 протитанкових гранатометів та 500 «Стінгерів» з додатковими боєкомплектами. Бельгія дає 5000 кулеметів та п’ять мільйонів набоїв, а ще майже 4000 тонн палива.

Завдяки активній дипломатії домоглися від усіх європейських країн рішення про відключення Росії від SWIFTу. Дякуємо Президентові Польщі Анджею Дуді за особисте лідерство у питанні надання членства Україні в Євросоюзі. Дуже потрібною є й щоденна допомога Польщі нашій країні.

Маємо називати речі своїми іменами. Злочинні дії Росії проти України мають ознаки геноциду. Про це я говорив із Генсеком ООН. Росія – на шляху зла. Світ має прийти до позбавлення РФ права голосу в Радбезі ООН.

Українці! Ми чітко знаємо, що захищаємо. Ми точно переможемо.

Слава кожному нашому солдату! Слава Україні!

Звернення Володимира Зеленського

27 лютого 2022 року - 18:10

У мене відбулася телефонна розмова з Олександром Лукашенком. Ми не розмовляли з ним два роки. А сьогодні я говорив з ним довго, дуже предметно.

Я пояснив йому детально неможливість нашого зіткнення. Я не хочу, щоб ракети, літаки, гвинтокрили летіли в Україну з Білорусі. Я не хочу, щоб ішли війська в Україну з Білорусі. І він мене запевнив у цьому.

Моє завдання як Президента – захистити нашу державу. І ви побачили протягом цих жорстких днів, як ми це завдання виконуємо.

Олександр Лукашенко звернувся до мене з проханням, щоб українська та російська делегації зустрілися на річці Прип’ять. Підкреслю: без жодних умов.

Скажу відверто, як завжди: я не дуже вірю в результат цієї зустрічі, але нехай спробують. Щоб потім у жодного громадянина України не було жодного сумніву, що я як Президент не намагався зупинити війну, коли був нехай і маленький, але все ж таки шанс.

І поки наші хлопці там, Президент тут, керівник Офісу тут, Прем’єр-міністр тут, армія тут, Головнокомандувач тут. Ми всі будемо боронити нашу державу й наші кордони.

Ми з вами маємо діяти прагматично, щоб досягти нашої мети. А мета – це наша територіальна цілісність. Нашу позицію ви побачили на сто відсотків. Це – безумовний захист національної державності.

Тепер щодо нашої мотивації. Очевидно, що наші військові воюють не за гроші, а за сьогодні, за завтра. І дуже жорстко відповідають за те, що було вчора.

Але ми маємо розуміти, що сьогодні це найважливіша робота – бути військовим, захищати країну. І тому я дуже хочу, щоб держава гідно платила за цю роботу.

Ми платитимемо нашим військовослужбовцям, які тримають у руках зброю, по сто тисяч гривень на місяць. Не для того, щоб нам сказали «дякую». А для того, щоб вони знали, що країна їм точно вдячна. І так буде доти, поки не закінчиться ця війна.

І останнє. Вчора ми втратили, на жаль, нашу «Мрію». Але стару «Мрію». А нову ми зараз будуємо.

Слава Україні!

Стоїмо міцно: звернення Президента України

28 лютого 2022 року - 11:00

Бажаю здоров’я, українські герої!

П’ята доба повномасштабної війни Росії проти народу України.

Стоїмо міцно. Ми пережили за цей час стільки, скільки іншим народам може не випасти й за десятки років. Нам довго говорили, що українці в чомусь не такі. В чомусь неправильні. Що мають десятиліттями виконувати так звані домашні завдання. Через це ми часто не помічали, на що ми з вами реально здатні. А от зараз проявили себе на повну. І це надихає. Кожного. Кожну.

У кожній розмові з нашими партнерами я чую щиру повагу. Українці показали світу, хто ми є. І Росія показала, якою вона стала. Просто вдумайтесь: за час російського вторгнення – всього лише за чотири доби – унаслідок російських обстрілів загинули шістнадцять українських дітей. Шістнадцять! Сорок п’ять діточок поранені.

Кожен злочин, кожен обстріл, які окупанти скоюють проти нас, згуртовують нас і наших партнерів ще більше. Росія не вірила в таку солідарну й потужну реакцію. Але українці змінили цю історію. Євросоюз прийняв рішення постачати нам зброю. Ми вдячні.

Вчора я говорив з Урсулою фон дер Ляєн, Президенткою Єврокомісії, про подальші, ще більш сильні кроки. Європейці усвідомлюють, що наші солдати борються за нашу державу, а отже, і за всю Європу. За мир для всіх європейських країн, за життя дітей, за рівноправність, за демократію. І це дає нам повне право зробити наступне.

Ми звертаємося до Європейського Союзу щодо невідкладного приєднання України за новою спеціальною процедурою. Ми вдячні партнерам за те, що вони поряд із нами. Але наша мета – бути разом з усіма європейцями і, головне, – бути на рівних. Я впевнений, що це справедливо. Я впевнений, що ми на це заслуговуємо. Я впевнений, що все це можливо.

Вчора говорив з президентами Португалії, Литви, з Президентом Франції Еммануелем Макроном, Президентом Польщі Анджеєм Дудою. Особливо я вдячний Анджею Дуді за нашу плідну роботу. Говорив з Прем’єр-міністрами Бельгії, Іспанії та Прем’єр-міністром Великої Британії Борисом Джонсоном. Підтримка від нашої антивоєнної коаліції безумовна й безпрецедентна.

Європа закрила небо для всіх російських літаків. Глобальний бізнес відмовляється від будь-яких зв’язків з російськими компаніями.

Подивимося, чим закінчиться цей тиждень для російської валюти – яким буде падіння рубля. Поки триває це злочинне вторгнення в Україну, російська держава зазнає таких збитків, ніби війна пройшла їхньою територією. Для чого це все вам? Російським матерям, російським учителям, російським підприємцям, просто звичайним людям. Для чого?

Вже чотири з половиною тисячі російських солдатів убито. Заради чого ви всі сюди прийшли? Заради чого колони вашої бронетехніки йдуть проти нас? З нашого Криму. З Ялти, Євпаторії, Судака, Сімферополя… Це ж не назви військових таборів для танкістів. Ще раз: чотири з половиною тисячі вбитих російських окупантів.

Бросайте вашу технику. И уходите. Не верьте вашим командирам. Не верьте вашим пропагандистам. Просто спасите свои жизни. Уходите.

Кожну годину ми присвячуємо посиленню нашої держави. Кожен, хто може долучитися до боротьби з окупантами, повинен це робити. Тому було ухвалено рішення – непросте з моральної точки зору, але корисне з точки зору нашого захисту. В умовах воєнного стану учасники бойових дій – українці з реальним бойовим досвідом – будуть звільнені з-під варти та зможуть компенсувати свою провину в найгарячіших точках війни. Ще з деяких людей – учасників АТО – знімаються всі санкції. Ключове зараз – оборона.

Коли я йшов у Президенти, я говорив, що кожен із нас – Президент. Бо ми всі відповідаємо за нашу державу. За нашу прекрасну Україну. А зараз так сталося, що кожен із нас – воїн. Воїн на своєму місці. І я впевнений, що кожен із нас переможе.

Слава Україні!

Зло, озброєне ракетами, бомбами й артилерією, треба зупинити негайно

28 лютого 2022 року - 23:48

Російські сили сьогодні жорстоко обстріляли Харків із реактивної артилерії. Це однозначно воєнний злочин. Мирне місто. Мирні житлові райони. Жодного військового об’єкта. Десятки записів очевидців доводять, що це – не окремий помилковий залп, а свідоме знищення людей.

Росіяни знали, куди стріляють.

За цей злочин точно буде трибунал. Міжнародний. Це порушення всіх конвенцій. Ніхто у світі не пробачить вам вбивство мирних українських людей. Тут Україна. Тут Європа. Тут 2022 рік.

Зло, озброєне ракетами, бомбами й артилерією, треба зупинити негайно. Знищити економічно. Показати, що людяність вміє себе захищати. Я вважаю, що треба розглядати повне закриття неба для російських ракет, літаків, гвинтокрилів. За п’ять днів вторгнення по Україні завдали вже 56 ракетних ударів. Було випущено 113 крилатих ракет. Ось така вона «братська дружба». І світ знає, що потрібно робити. Говорив сьогодні про це з партнерами.

Держава, яка вчиняє воєнні злочини проти цивільних людей, не може бути членом Радбезу ООН. Такій державі треба закрити вхід до всіх портів, до каналів, аеропортів світу. Така держава не має отримувати сотні мільярдів за експорт енергоресурсів. Купувати російські товари зараз – це платити гроші за вбивство людей.

Мирний, гордий, сильний Харків. Ти таким завжди був. Ти таким завжди будеш. Витримаємо й це. Захистимо Україну. Допоможемо кожному, хто постраждав від нелюдського вторгнення. Чернігів, Охтирка, Суми, Гостомель, Васильків, Херсон, Маріуполь, Донецьк та всі інші міста й селища нашої рідної країни побачать мирне й безпечне життя. Щирі співчуття всім, хто втратив рідних та близьких у цій війні. Вічна пам’ять тим, хто загинув. Вічна слава кожному, хто боронить нашу свободу!

Перед тим як звернутись до вас, я підписав указ про присвоєння звання Героя України дванадцяти нашим захисникам:

Підполковнику Вагоровському Едуарду Миколайовичу (посмертно). Загинув, виводячи нашу авіацію з-під ракетного удару. Дав можливість іншим піднятися в повітря.

Майору Коломійцю Дмитру Валерійовичу (посмертно). Рятував побратимів, відволік на себе вогонь ворожої авіації та був збитий літаком ворога.

Підполковнику Матуляку Геннадію Васильовичу (посмертно). Гостомель. Знищив скупчення техніки ворога.

Лейтенанту Мовчану Віталію Анатолійовичу (посмертно). У протиповітряному бою знищив два літальні апарати ворога.

Полковнику Оксанченку Олександру Яковичу (посмертно). Загинув у повітряному бою, відволікаючи на себе ворожу авіацію.

Старшому лейтенанту Радіонову В’ячеславу Денисовичу (посмертно). Завдяки його мужнім діям повний склад літаків бригади піднявся в повітря у Василькові, і це врятувало наших від ракетного удару.

Старшому лейтенанту Герусу Андрію Андрійовичу. Над містом Кропивницький збив ворожий Іл-76, чим не допустив висадку російського десанту з озброєнням.

Бригадному генералу Красильникову Дмитру Сергійовичу, командиру оперативно-тактичного угруповання «Північ». Дві доби відбивався від безперервного штурму, врятував людей і техніку. І не пустив ворога на Харків з Луганської області.

Підполковнику Круглову Андрію Миколайовичу. Вивів підрозділ ЗРК «Бук»

з-під ударів ворога й особисто знищив два російські гелікоптери та один літак.

Полковнику Мостовому Олександру Володимировичу. Під Васильковом збив російський Іл-76, а також два гелікоптери Мі-24, чим не допустив висадку десанту з озброєнням.

Генерал-лейтенанту Содолю Юрію Івановичу. У боях за Волноваху врятував наших хлопців від оточення, організував успішний контрнаступ. Вивів людей з-під удару ворога. Надзвичайно ефективно обороняє Маріуполь.

Полковнику медичної служби Хорошуну Едуарду Миколайовичу. Особисто організував оборону військово-медичного центру в оточенні та проводив евакуацію поранених.

А тепер про Київ, нашу прекрасну столицю, на якій тримається наша прекрасна держава, наша безпека. Для ворога Київ – ключова мета. Вони хочуть зламати нашу національну державність. Тому столиця постійно під загрозою. Тільки за сьогодні здійснені вже три ракетно-бомбові удари. Під прицілом ТЕЦ-6. Вони хочуть вивести з ладу електростанцію та залишити наше місто без світла. Ми їм не дали зламати оборону столиці. І вони засилають до нас диверсантів. Постійно. Сотнями. Всіх, усіх їх знешкоджуємо.

Окрім оборони, думаємо і про тил. Забезпечуємо людей. Ми утворили цілодобовий координаційний штаб, який збирає всі запити від обласних адміністрацій щодо нестачі найнеобхіднішого. Продукти, ліки, пальне, обладнання. Штаб напряму знаходить постачальників, які можуть швидко та якісно закривати такі потреби. Це відновлення ланцюжків постачання, перебитих війною.

Сьогодні за ініціативою російської сторони відбувся перший раунд переговорів між Україною та Росією. Ці переговори відбувалися на тлі бомбардування та обстрілів нашої території, наших міст. Було видно синхронізацію обстрілів з переговорним процесом. Я вважаю, що таким нехитрим способом Росія намагається тиснути. Не втрачайте часу. Тактику таку ми не сприймаємо.

Справедливі переговори можуть бути тоді, коли одна сторона не б’є по іншій стороні реактивною артилерією в момент переговорів.

Поки в нас немає такого результату, який ми хотіли б отримати. Росія заявила свої позиції. Від нас прозвучали зустрічні пункти – щоб завершити війну. Деякі сигнали ми отримали. Коли делегація повернеться у Київ, проаналізуємо почуте й тоді будемо визначатись, як переходити до другого раунду переговорів.

Ще одна річ, про яку дуже важливо сказати. Ми чекали цього 30 років. Сьогодні я підписав заявку на членство України у Європейському Союзі. Ми вибороли своє право бути разом з усіма у Європі. Заявка вже доставлена у Брюссель, офіційно зареєстрована. Час настав.

Слава Україні!

Ракета по центральній площі Харкова – це тероризм, і Росія має відповісти за це в міжнародних судах

1 березня 2022 року - 12:37

Харків. Удар крилатою ракетою. В найбільшу площу Європи – в Площу Свободи. Десятки жертв. Ось така ціна свободи. Ось такий ранок народу України.

Український Харків та російський Бєлгород завжди були близькими містами. У багатьох сенсах. Навіть кордон між ними був тільки умовний, тільки на мапах, але точно не в душі. Не в душі. Тепер усе змінилося. Після крилатої ракети, якою вдарили по Харкову з Бєлгорода. Ракети, яка поцілила в площу Свободи. Обличчя нашого Харкова.

Це терор проти міста. Це терор проти Харкова. Терор проти України. На площі не було військової цілі. Як і в тих житлових районах Харкова, по яких б’ють із реактивної артилерії.

Ракета в центральну площу – це відвертий, нічим не прикритий терор. Ніхто не пробачить. Ніхто не забуде. Цей удар є воєнним злочином. Це є державним тероризмом Російської Федерації. Після такого Росія – це держава-терорист. Очевидно. І це має бути офіційно.

Закликаємо всі держави світу негайно та дієво відреагувати на цю злочинну тактику агресора та проголосити, що Росія здійснює державний тероризм. Вимагаємо повної відповідальності для терористів у міжнародних судах.

Харків та Київ для Росії зараз – найбільш важливі мішені. Терор спрямований на те, щоб зламати нас. Щоб зламати наш спротив. Вони йдуть на нашу столицю так само, як і на Харків. Тому оборона столиці сьогодні – це ключовий пріоритет для держави. Всі міста України повинні зробити все, щоб зупинити ворога. За це відповідають військові та цивільна влада кожного міста.

Але Київ – це особливо. Захистимо Київ – захистимо державу. Київ – це серце нашої країни. І воно має битися. І воно буде битися, щоб перемогло життя.

Шановні кияни! Оборона столиці – понад усе. Тому я ухвалив рішення на час війни призначити головою Київської міської військової адміністрації професійного військового. Щоб гарантувати оборону міста. Щоб блокувати ворогу підступи до нашої столиці. Щоб у киян було все необхідне. Головою військової адміністрації буде генерал Жирнов Микола Миколайович. Служив командувачем сил підтримки. На високому рівні організовував інженерне забезпечення бойових дій Збройних Сил України у 14-15-му роках. Зараз у РНБО – державний експерт Служби військової безпеки. Віталій Кличко залишається мером Києва. У нього буде своя сфера відповідальності. І тепер це буде спільна робота мера та голови військової адміністрації. Після війни повернемо все на свої місця у столиці.

Щодо наших дипломатів. Вони зараз реалізовують справедливі та абсолютно необхідні рішення щодо тих держав, які зрадили своєму слову та міжнародному праву. Негайно відкликаємо посла з Киргизстану на консультації. За виправдання агресії проти України. Негайно відкликаємо посла з Грузії. За перепони для добровольців, які хочуть нам допомогти. За аморальну позицію щодо санкцій.

А тепер хочу сказати про тих, чий подвиг – це приклад найвищої моральної сили. Це наші лікарі. Ви рятуєте людей цілодобово. Завжди. А зараз ваша робота – одна з ключових ліній нашої оборони. Ви тримаєте її блискуче. Вже тисячі врятованих життів за ці п’ять днів. Вдячний кожному і кожній, хто в цих надзвичайно складних умовах забезпечує наших людей усім необхідним для життя. Продукти, енергія, ліки.

І дякую простому народу України, який зупиняє голіруч танки, силою духу виганяє окупантів з адміністративних будівель, робить їх перебування в Україні ганебним. Щоб довести, що вони всі тут чужі. Це і є народна війна. Це і є народ України.

Слава Україні!

Українці – символ незламності

2 березня 2022 року - 09:32

Бажаю здоров’я, єдина країно!

Я не випадково сказав «єдина». Почався сьомий день цієї страшної війни. Війни, яку ми відчуваємо однаково. За цей час у нас єдності більше, ніж за тридцять років. Спочатку нам було однаково страшно, потім – однаково боляче. А зараз все однаково. Окрім перемоги. Окрім правди. Окрім миру. Окрім спокою, до якого ми хочемо повернутися. Окрім життів людей, за яких ми переживаємо. Окрім України.

За цей час ми по-справжньому стали єдиним цілим. Ми багато пробачили одне одному. Ми полюбили одне одного. Ми допомагаємо одне одному. Ми боїмося одне за одного.

Вчора зранку на площі Свободи ми всі були харків’янами. Потім ворог зніс нас усіх ударами по житлових будинках у Бородянці. Вчора ввечері нас усіх бомбили в Києві. І ми всі знову загинули в Бабиному Яру – від ракетного удару. Хоча весь світ обіцяє, обіцяє постійно – ніколи знову.